Film Tima Burtona
V glavni vlogi:
CHARLIE V TOVARNI ČOKOLADE
Po knjižni predlogi Roalda Dahla
Igrajo še:
Glasba:
ZLATA VSTOPNICA
Scenarij:
Režija:
Prevod in priredba: marjetica13
To je zgodba o čisto običajnem dečku z imenom Charlie Bucket.
Ni bil hitrejši, močnejši ali pametnejši od ostalih otrok.
Njegova družina ni bila bogata ali vplivna. Bili so tako revni, da so imeli komaj kaj jesti.
Charlie Bucket je bil najbolj srečen deček na svetu, le da tega še ni vedel.
'Čer, Bucketovi! -'Čer! -Živijo, oči!
Še malo, pa bo juha skuhana, dragi.
Imamo kaj, kar bi še lahko dala noter?
No ja, nič ni boljšega od zelja z zeljem.
Charlie, našel sem nekaj, kar ti bo gotovo všeč.
Charlijev oče je delal v tovarni zobne paste.
Delati je moral dolge ure, a plača je bila slaba,
sem in tja pa je naleten na kaj zanimivega.
Prav to potrebujem!
Kaj, Charlie?
Očka je našel ravno pravšnji del. -Katerega pa?
Glavo za Willyja Wonko. -Čudovito!
Pa še podoben mu je. -Misliš? -Če mislim? Vem.
Willyja Wonko sem videl na lastne oči. Delal sem pri njem, veš.
Kaj res? -Res. -Res. -Res.
Rada imam grozdje!
Seveda sem bil takrat dosti mlajši.
PRED DVAJSETIMI LETI Willy Wonka je začel z eno samo prodajalno na Češnjevi ulici.
A njegove slaščice so kmalu postale znane po vsem svetu.
Gospod Wonka? -Ja?
Potrebujemo več Wonka tablic in zmanjkalo je čokoladnih ptičkov.
Ptičkov?
Potem moramo naredili nove. Nate.
Zdaj pa odprite usta.
Genij je. Ali veš, da je izumil način, kako izdelati čokoladni sladoled,
ki se več ur ne stopi, četudi ni v hladilniku?
Celo na soncu ga lahko pustiš, pa se sploh ne zmehča.
To je nemogoče. -Willyju Wonki je to uspelo.
Potem je zgradil pravo tovarno čokolade.
Največjo tovarno, kar je je kdaj bilo, 50-krat večjo od največje.
Nehaj no, dedek. -Povej mu tudi tisto o indijskem princu.
Misliš princa Pondicherryja?
Princ Pondicherry je Willyju Wonki napisal pismo
in ga povabil v Indijo, da bi zgradil ogromno palačo iz čokolade.
Imela bo sto soban, izdelana bo iz temne in bele čokolade.
In res. Opeka je bila iz čokolade, cement je bil prav tako iz čokolade.
Tudi stene in stropi so bili iz čokolade. Pa preproge, slike in pohištvo.
Popolna je! -Ja, a ne bo dolgo zdržala.
Najbolje bo, da jo takoj začnete jesti.
Neumnost! Ne bom pojedel lastne palače! V njej bom živel!
A gospod Wonka je imel prav.
Kmalu zatem je prišel zelo vroč dan z žgočim soncem.
Princ je poslal Wonki telegram in zahteval novo palačo,
a Willy Wonka je imel že dovolj lastnih težav.
Ostali izdelovalci čokolade so postali ljubosumni
in so v tovarno pošiljali vohune, da bi ukradli njegove skrivne recepte.
SKRIVNI RECEPT
In tako je Fickelgruberjeva tovarna začela izdelovati sladoled, ki se nikoli ne stopi,
tovarna gospoda Prodnosa pa žvečilni gumi, ki nikoli ne izgubi okusa.
Slugworthova tovarna je postala znana po sladkornih balonih,
ki jih lahko napihneš do ogromne velikosti.
Položaj je postajal iz dneva v dan slabši, tako da je nekega dne gospod Wonka
poslal vse svoje delavce domov in oznanil, da zapira tovarno čokolade za vedno.
Mojo tovarno čokolade zapiram za vedno! Žal mi je.
Saj je ni zaprl za vedno. Zdaj je odprta.
Včasih, če kdo reče "za vedno", v resnici misli "za zelo dolgo".
Včasih se mi zdi, da sem na zeljno juho obsojen za vedno.
Daj no, ata! -Tovarno je res zaprl, Charlie.
Izgledalo je, da bo ostala zaprta za vedno.
Potem pa smo nekega dne videli dim, ki se je vil iz tovarniških dimnikov.
V tovarni so spet pognali stroje! -Si dobil svojo službo nazaj? -Ne.
Nihče je ni.
Nekdo vendar dela v njej. -Pomisli, Charlie.
Si kdaj videl koga iti skozi vrata tovarne? -Ne.
Vrata so vedno zaprta. -Točno.
Kdo pa potem upravlja s stroji? -Tega ne ve nihče, Charlie.
To je skrivnost. -Zakaj pa ne bi kdo vprašal gospoda Wonka?
Nihče ga ne vidi. Nikdar ne pride ven.
Vse, kar pride iz tovarne, so slaščice, lepo zapakirane in naslovljene.
Vse na svetu bi dal, da bi lahko videl, kako je zdaj v tej čudoviti tovarni.
Pa ne boš, ker ne moreš. Nihče ne more.
To je skrivnost in tako bo ostalo.
Bližje, kot smo zdaj mi tvoji tovarni, noben obiskovalec nikoli ne bo prišel.
Pridi, Charlie, čas je, da gredo tvoji stari starši spat.
Lahko noč, dedek George. -Lahko noč, Charlie.
Lahko noč, babica Josephine. -Lahko noč.
Lahko noč, dedek Joe.
Lahko noč, babica Georgina. -Nič ni nemogoče, Charlie.
Lahko noč! -Lahko noč! -Dobro spi.
In res. Prav tisto noč se je nemogoče začelo spreminjati v mogoče.
"Dragi ljudje tega sveta!
Jaz, Willy Wonka, sem se odločil, da letos petim otrokom
dovolim obiskati mojo tovarno. Ob tej priložnosti bo eden od otrok
na koncu prejel bogato nagrado, o kateri nikoli niti sanjal ni."
Pet zlatih vstopnic je skritih za ovojnim papirjem običajnih Wonkovih tablic.
Teh pet tablic je lahko v katerikoli trgovini, v katerikoli ulici kateregakoli mesta
katerekoli države na svetu.
Čudovito bi bilo, če bi odvil tablico čokolade in bi se izpod ovitka
pokazala zlata vstopnica, kajne, Charlie? -Res je.
A na leto dobim le eno tablico čokolade. Za moj rojstni dan.
Rojstni dan imaš drug teden.
Toliko možnosti imaš kot vsi drugi.
Žal ne. Otroci, ki bodo našli zlate vstopnice, si lahko privoščijo čokolado vsak dan.
Naš Charlie pa dobi le eno na leto. Nobene možnosti nima.
Vsi imajo možnost, Charlie.
Zapomnite si, kaj bom povedal. Prvi, ki bo našel vstopnico, bo debel, debel, debel!
Ugriznem v čokolado in okusim nekaj, kar ni čokolada.
Kokos? Oreh? Arašid? Lešnik? Košček masla? Karamela?
Čokoladni drekci?
Pogledam in...
...zagledam zlato vstopnico! -Augustus, kako si to proslavil?
Pojedel sem še več sladkarij!
Vedeli smo, da bo Augustus našel zlato vstopnico.
Vsak dan poje toliko čokolad, da jo je že moral najti!
Sem rekel, da bo bajsi. -Kako zoprn poba!
Samo še štiri vstopnice so ostale. -Zdaj, ko so našli prvo, bodo vsi ponoreli.
Kako? Veruca? Kako se to črkuje?
V-E-R-U-C-A. Veruca Salt.
Ko mi je moja mala Veruca povedala, da hoče dobiti zlato vstopnico,
sem začel kupovati Wonkove tablice.
Na tisoče, sto tisoče. Predelujem kikiriki, veste,
in svojim delavkam sem rekel: "Dobro jutro, gospe.
Od tega trenutka dalje ne boste več luščile kikirikijev,
pač pa boste odvijale ovoje čokoladnih tablic!
Trije dnevi so minili, pa nič. Strašno!
Veruca je postajala vse bolj nestrpna. -Kje je moja zlata vstopnica? Hočem jo!
Grozno sem se počutil, ker je bila moja punčka tako nesrečna.
Prisegel sem si bil, da bom iskal, dokler ne najdem tistega, kar si je zaželela.
Končno sem ji našel vstopnico.
Oči, hočem še enega ponija.
Še hujša je kot debeli deček. -To ni pravično, saj ni sama našla vstopnice.
Nič ne maraj, Charlie. Preveč jo razvaja. To se nikdar dobro ne konča.
Charlie, z mamo sva sklenila, da ti že nocoj izročiva darilo za rojstni dan.
Izvoli!
Raje bom počakal do jutra. -Ne, kar zdaj jo odpri.
Vsi skupaj imamo 381 let, ne moremo čakati.
Charlie, ne smeš biti razočaran, če ne bo...
Naj se zgodi karkoli, čokolado boš pa le imel.
No ja, tako je to!
Razdelili si jo bomo. -Ne, Charlie, tvojega darila že ne.
Čokolada je moja in z njo bom naredil, kar hočem.
Hvala, ljubček! -Hvala, Charlie.
Poglejmo, kdo jo je našel!
Tretjo vstopnico je našla gospodična Violet Beauregarde.
To so le nekateri od 263 pokalov, ki jih je osvojila Violet.
Res v glavnem prežvekujem, a ko sem izvedela za vstopnice,
sem žvečilke zamenjala za čokolado.
Mlada dama je polna energije. Le od kod jo jemlje?
Sem mladinska prvakinja v v žvečenju.
Tole žvečko žvečim že tri mesece, kar je svetovni rekord.
Seveda sem tudi jaz dobila kar nekaj nagrad v vrtenju palic.
Menda bo nagrado dobil najboljši. Ni važno, kdo so ostali štirje, ker bom to jaz.
Povej, zakaj, Violet. -Ker sem najboljša.
Ti nesramnica mala! -Ogabno.
Saj niti ne veš, o čem govorimo.
O kačjih pastirjih?
Pravkar smo izvedeli,
da je četrto zlato vstopnico našel deček z imenom Mike Teavee.
Potrebno je bilo vedeti za datum proizvodnje, upoštevati vreme in indeksni količnik Nikkeia.
To ve vsak kreten.
Največkrat sploh ne razumem, o čem govori.
V današnjem času in pri vsej tehnologiji... -Crkni, crkni, crkni!
...ne ostanejo prav dolgo otroci.
Itak sem moral kupiti le eno čokolado. -Po čem je imela okus?
Ne vem. Ne maram čokolade.
Lepa reč! In ti greš v tovarno, ti nehvaležni mali...
Vprašanje je, kdo bo našel zadnjo zlato...
Očka? -Ja, Charlie?
Zakaj nisi v službi? -V tovarni so mi dali prosto.
Imaš potem dopust? -Ja, nekaj takega.
A to ni bil dopust.
Večja prodaja čokolade je povzročila večji razvoj zobne gnilobe,
ta pa do večje prodaje zobne paste.
Z dodatnim zaslužkom so sklenili tovarno modernizirati.
Delovno mesto gospoda Bucketa so ukinili.
Že tako smo se komaj prebijali skozi mesec. -Saj boš našel drugo službo.
Do takrat pa bom kuhala redkejšo juho.
Ne skrbi, gospod Bucket, vem, da se nam bo sreča spet nasmehnila.
Charlie!
Moja skrivna zaloga.
S tem bova poizkusila dobiti zadnjo vstopnico.
Si prepričan, da hočeš za to porabiti denar, dedek? -Seveda sem.
Izvoli. Steci v najbližjo trgovino in kupi prvo tablico Wonkove čokolade,
ki jo zagledaš. Prinesi jo sem in skupaj jo bova odprla.
Kako je priden.
Res je priden...
Dedek!
Zaspal si. -Si jo prinesel?
Kateri konec odpreva najprej? -Kar odtrgajva ga. Kot obliž.
Veš, da je v Rusiji nek otrok našel zadnjo vstopnico?
Da, v jutranjem časopisu sem prebral. Priden kuža. Pridi.
Eno Wonka čokoladno tablico, prosim.
VSTOPNICA PONAREJENA
Si pa dosti upajo. -Saj, da ponaredijo vstopnico!
To je zlata vstopnica!
Našel si zadnjo zlato vstopnico! In to v moji trgovini!
Prodaj mi jo. Dam ti 50 dolarjev in novo kolo.
Ste zmešani? Jaz mu dam 500 dolarjev.
Bi mi jo prodal za 500 dolarjev? -Nehajta! Pustite otroka pri miru!
Poslušaj, ne daj je nikomur. Naravnost domov jo odnesi!
Hvala!
Mami! Oči!
Našel sem zadnjo zlato vstopnico!
Moja je!
Jupiiii!
Na!
Naglas preberi, da bomo vsi slišali, kaj piše.
"Čestitam ti, srečni najditelj zlate vstopnice g. Willyja Wonke!
Segam ti v roko in te vabim v mojo tovarno, kjer boš en cel dan moj gost."
"Jaz, Willy Wonka, te bom osebno popeljal po tovarni
in ti pokazal vse, kar je možno videti."
"In ko bo čas za odhod, vas bo domov pospremila kolona tovornjakov,
naloženih s toliko čokolade, koliko jo boste lahko pojedli."
"Zapomnite si: eden od vas petih srečnežev bo dobil
še dodatno nagrado, ki presega meje vaše domišljije.
In kaj morate storiti?"
"Prvega februarja morate priti pred tovarniška vrata točno ob deseti uri.
S seboj lahko pripeljete enega družinskega člana, ki bo pazil na vas.
Se vidimo. Willy Wonka."
Prvega februarja. To je jutri.
Niti trenutka ne smemo izgubiti, Charlie.
Umij si obraz, počeši se, zdrgni roke in umij zobe.
In očisti to blato s hlač. -Moramo ostati mirni.
Najprej se moramo dogovoriti, kdo bo šel s Charliejem v tovarno.
Jaz. Jaz ga bom spremljal. To stvar prepustite meni.
Kaj pa ti, dragi? Kaj ne bi šel ti?
Dedek Joe ve o tem več kot ostali. Če se le počuti dobro.
Jupiiii!
Ne bom šel.
Neka ženska mi je ponujala 500 dolarjev za vstopnico.
Stavim, da bi kdo dal še več. Denar zdaj potrebujemo bolj kot čokolado.
Pridi sem, mladi mož.
Na svetu je na kupe denarja. Vsak dan ga natisnejo še več.
Ta vstopnica pa... Na celem svetu jih je samo pet
in samo toliko jih bo.
Samo tepec bi jo zamenjal za denar.
Si tepec? -Ne.
Potem pa očisti blato s hlač. V tovarno moraš!
Oči, noter hočem! -Ura je 9:59, dragica.
Uredi, da bo čas tekel hitreje!
Misliš, da te bo g. Wonka prepoznal? -Težko rečem.
Precej let je že minilo.
Misli na nagrado, Violet! Misli na nagrado!
Prosim, vstopite!
Kar naprej!
Zaprite vrata!
Dragi obiskovalci!
V veliko zadovoljstvo mi je, da vas lahko pozdravim v moji skromni tovarni.
In kdo sem jaz?
No...
Willy Wonka, Willy Wonka je slavni izdelovalec čokolade.
Willy Wonka, Willy Wonka, pozdravimo ga vsi, hura!
Skromen, spreten in bister je, da se komaj zadržuje,
tako je plemenit zares, da težko se obvladuje!
Obvladuje, obvladuje, obvladuje, obvladuje!
Hura!
Willy Wonka, Willy Wonka, vsak čas ga boste lahko spoznali.
Willy Wonka, Willy Wonka je genij, ki ni mu para,
mojster in čarodej čokolade, najboljši človek, ki je kdaj živel,
Willy Wonka je že tu!
Kaj ni bilo čudovito?
Skrbelo me je, da bo na sredi preveč pompozno, toda ta zaključek...
Kdo ste pa vi?
To je Willy Wonka. -Res?
"Dobro jutro, zvezdica. Zemlja te pozdravlja!"
Pozdravljeni, dragi gosti! Dobrodošli v tovarni!
Prijateljsko vam stiskam roko!
Ime mi je Willy Wonka.
Kaj bi ne morali na tistem odru?
Od tam ne bi prav dobro videl predstave, se ti ne zdi, punčka?
Gospod Wonka, ne vem, če se me spomnite.
Delal sem v tej tovarni.
Ste bili eden tistih vohunov, ki so vsak dan kradli moj trud
in ga prodajali slaščičarskim posnemovalcem?
Ne, gospod. -Potem pa odlično. Dobrodošli nazaj.
Gremo, otroci.
Vas ne zanima, kako nam je ime?
Je to kaj važno?
Kar podvizajte se, veliko stvari si moramo ogledati.
Svoje plašče spustite kjerkoli.
Gospod Wonka, tu imate grozno vroče. -Kaj? Aja.
Mora biti, saj so moji delavci navajeni na visoko temperaturo.
Mraza sploh ne prenesejo. -Kdo pa so delavci?
Vse ob svojem času.
Gospod Wonka, jaz sem Violet Beauregarde.
Me sploh ne zanima. -Pa bi vas moralo,
ker bo na koncu posebna nagrada pripadla meni.
Izgledaš samozavestna in samozavest je pomembna.
Jaz sam Veruca Salt. Me veseli, da sem vas spoznala.
Jaz sem pa vedno mislil, da beseda "veruca" pomeni
vrsto bradavice, ki se pojavi na podplatu.
Jaz sam Augustus Gloop in rad imam vašo čokolado.
Se vidi. Jaz tudi. Kdo bi si mislil, da imava toliko skupnega.
Ti! Ti si Mike Teavee.
Tisti vražiček, ki je vdrl v sistem.
In ti? Ti pa si samo vesel, da si lahko tukaj, kajne?
Vi ostali pa ste njihovi st...st...st...
Starši. -Da, mamice in očki.
Očka?
Ati?
No, pa pojdimo naprej.
Bi malo čokolade? -Da. -Potem bi si jo pa kupil.
Bodiva prijateljici. -Najboljši prijateljici.
Pomembna dvorana. Navsezadnje je to tovarna čokolade. -Zakaj so vrata tako majhna?
Zato, da odličen okus čokolade ne uide ven.
Otroci moji, zdaj pa previdno!
Ne zgubljajte glave in ne vznemirjajte se.
Ostanite čisto mirni.
Čudovito je.
Kaj? O da, prečudovito.
Sleherna rečna kapljica je najkvalitetnejša topljena čokolada.
Najpomembnejši je slap. Meša čokolado, jo vrtinči in stepa.
V nobeni drugi tovarni ne mešajo čokolade s slapom, dragi otroci.
A to je edini pravi način.
Ljudje!
Te cevi vsesavajo čokolado in jo prenašajo po vsej tovarni.
Vsako uro jo prenesejo na tisoče litrov.
Da.
Če vam je všeč moj travnik, lahko poizkusite travo.
Izvolite.
Tako slastna je in super izgleda.
Trava se lahko je? -Seveda.
Vse v tej sobi je užitno, celo jaz sem užiten,
a temu se reče kanibalizem, dragi otroci,
in ga skoraj nikjer ga ne odobravajo.
Uživajte!
Sinko... Prosim te.
Očka, saj je rekel, naj uživamo.
Zakaj žvečiš samo to in ne vzameš nove?
Potem ne bi bila zmagovalka, temveč poraženka. Kot si ti.
Poglej tja, očka!
Kaj je to?
Možiček je. Tam, ob slapu.
Dva sta. -Nista samo dva.
Od kod so? -Kdo so?
So pravi ljudje?
Seveda so pravi. To so Oompa-Loompi.
Oompa-Loompi? -Uvoženi so iz Loompalanda.
Takega kraja ni. -Kaj?
Gospod Wonka, učim zemljepis in povem lahko...
Potem veste, kako obupna dežela je to.
Tam ni nič drugega kot neprehodna džungla,
poseljena z nevarnimi zverinami.
Z rogovnjači in smrdofrči, da ne omenjam zlobnih butorepcev.
V Loompalandu sem iskal nove eksotične okuse za slaščice.
Namesto tega sem našel Oompa-Loompe.
Stanovali so v hišicah na drevesih,
da so bili varni pred strašnimi bitji, ki so živela na tleh.
Oompa-Loompi so jedli samo ogabne zelene gosenice.
Iskali so kakšno stvar, ki bi jo lahko zamešali med gosenice,
da bi bile bolj okusne.
Rdeče hrošče, lubje drevesa bong-bong.
Tudi to je bilo ogabno, a ne tako kot gosenice.
Najbolj od vsega so si želeli okusiti kakavovo zrnje.
Oompa-Loompi so bili presrečni, če so našli 3 ali 4 zrnca na leto.
Strašno so hrepeneli po njih.
Premišljevali so samo o teh zrncih.
Kakavova zrnca so osnovna sestavina čokolade.
Zato sem rekel poglavarju...
Pridite živet v mojo tovarno.
Kakakvovih zrnc boste imeli, koliko si jih boste zaželeli!
Če želite, boste tudi plačo prejemali v kakakovih zrncih!
Izredno pridni delavci so.
Opozoriti pa vas moram, da so zelo navihani.
Kar naprej zbijajo šale.
Augustus, dragec, ne počni tega!
Ej, pobič!
Moje čokolade se človeška roka ne sme dotakniti!
Utonil bo!
Ne zna plavati! Rešite ga!
Augustus, ne!
Augustus!
Pazi, Augustus!
Tamle gre!
Pokličite gasilce!
Prav zanimivo, da je cev dovolj široka.
Saj ni, se že ustavlja. -Obtičal bo.
Je že.
Zamašil je cev.
Poglejte, Oompa-Loompi.
Kaj delajo?
Zapeli nam bodo pesmico.
Zanje je to posebna priložnost, saj že kar nekaj časa niso imeli poslušalcev.
Augustus Gloop, Augustus Gloop, velikanski požrešni tepec!
Augustus Gloop, tako velik in pokvarjen, tako požrešen, nesramen in otročji!
"Pridi!" smo klicali. "Čas je, da te pošljemo po cevi!"
A otroci dragi, brez strahu,
z Augustusom Gloopom ne bo nič narobe,
z Augustusom Gloopom ne bo nič narobe.
Vendar moramo priznati, nekoliko se bo spremenil.
Kolesje se bo zavrtelo, sekalo, mešalo in mlelo,
tega požeruha, to zoprno gnido,
v priljubljenega dečka spremenilo.
Kdo bi zdaj mogel reči, da se ne splača ugrizniti v slasten kos kolača?
Bravo! Odlično! Kako zabavni in očarljivi so, kaj?
To so pa sigurno že prej vadili. -Kot da so vedeli, kaj se bo zgodilo.
Traparija.
Kje je moj sin? Kam vodi ta cev?
Ta cev vodi naravnost v dvorano, kjer izdelujem kolačke z jagodnim in čokoladnim polnilom.
Bo postal kolač z jagodnim in čokoladnim polnilom
in ga bodo na kilogram prodajali po celem svetu?
Ne, tega ne bi dovolil. Okus bi bil grozen.
Si predstavljate oblitega Gloopa? Bljak! Živa duša ga ne bi kupila.
Odpelji gospo Gloop v sobo s prelivi. Pomagaj ji najti njenega sina.
Vzemi dolgo palico in z njo preišči čokoladno mešanico.
Velja?
Gospod Wonka? Kako so Oompa-Loompi lahko peli o Augustusu, če niso...
Temu se reče improvizacija. To obvlada vsak.
Ti, punčka. Povej kaj. Karkoli.
Žvečilka.
Žvečilka res ogabna je, žvečilko sovražim nadvse.
Vidiš? Isto je. -Ne, ni.
Ko bi le nehal momljati, popolnoma nič te ne razumem.
Gremo naprej.
Oompa-Loompi so se hecali, kajne? -Seveda, s fantom bo vse v najlepšem redu.
Kaj je tako smešno? -To bo najbrž zaradi kakavovih zrn.
Ali veste, da čokolada vsebuje snov, ki sproži izločanje endorfinov,
ti pa v vas vzbudijo občutek, da ste zaljubljeni?
Kaj ne poveste?
Vsi v čoln!
Naprej!
Na, popij tole, dobro ti bo delo. Videti si na smrt sestradan.
Odlična je! -Zato, ker jo meša slap.
Slap je najpomembnejši. Vrtinči čokolado, da postane lahka in slastna.
Še to, nobena tovarna na svetu... -To ste že povedali.
Vi ste pa še majhni, a? -Menda, saj smo otroci.
To ni izgovor. Jaz nisem bil nikoli tako majhen.
Seveda ste bili. -Ne in veš, zakaj?
Ker sem si vedno dal klobuk na glavo.
Poglejte vaše kratke ročice. Vi ga niti dosegli ne bi.
Se sploh spomnite, kako je bilo, ko ste bili otrok?
O fant, če se!?
Ali se?
V resnici Willy Wonka že več let ni premišljeval o svojem otroštvu.
Imate kaj za Pusta Hrusta?!